Activitat 14: Àmbit legal del programari

Propietat intel·lectual:

Que és la propietat intel·lectual?

El terme propietat intel·lectual és ambigu per que depen del país on s'utilitzi.

a) En els paisos anglosaxons la propietat intel·lectual esta definida com a:

“La propietat intel·lectual es un reconeixement legal de una expressió d'una idea, una obra, un procediment... Aquest reconeixement legal dona una sèrie de drets exclusius en el seu propietari.

La propietat intel·lectual comprèn:

Drets d'autor

Propietat industrial

Patents

Marques”

b) En els paísos llatins propietat intel·lectual es un sinònim de drets d'autor.

Per tant en el nostres país els termes propietat intel·lectual, drets d'autor i copyright són sinònims.

Quins tipus de propietat intel·lectual hi ha?

Contestada en la pregunta anterior

Drets d'autor:

Que és el dret d'autor?

En aquests país els termes propietat intel·lectual i drets d'autor són practicament sinònims. De fet, per ser més precisos, podem dir que els drets d'autor estan recollits a la llei de propietat intel.lectual.

“és un tipus de propietat que pertany a l'autor pel sol fet de la creació original d'una obra literària, artística o científica (art. 1 LPI), i que li confereix drets de caràcter personal i patrimonial, consistents en la plena disposició i el dret exclusiu a l'explotació de l'obra, sense més limitacions que les establertes a la llei. Això implica que l'obra no pot ser utilitzada o usada sense la prèvia autorització, onerosa o gratuïta, de l'autor. ”

Quina és la traducció a l'anglès?

copyright

Quins drets atorga a l'autor?

Hi ha dos tipus de drets d'autor, els morals i els patrimonials o d'explotació.

Els drets morals corresponen a l'autor de l'obra i són irrenunciables i inalienables, per la qual cosa no es poden cedir ni renunciar-hi. La Llei de Propietat Intel·lectual espanyola vigent reconeix a l'autor els següents:

Decidir si la seva obra ha de ser divulgada i en quina forma.

Determinar si aquesta divulgació s'ha de fer amb el seu nom, sota pseudònim o signe, o anònimament.

Exigir el reconeixement de la seva condició d'autor de l'obra (paternitat de l'obra).

Exigir el respecte a la integritat de l'obra i impedir qualsevol deformació, modificació, alteració o atemptat contra ella que suposi perjudici als seus legítims interessos o dany a la seva reputació (integritat de l'obra).

Modificar l'obra respectant els drets adquirits per tercers i les exigències de protecció de béns d'interès cultural.

Retirar l'obra del comerç, per canvi de les seves conviccions intel·lectuals o morals, prèvia indemnització de danys i perjudicis als titulars de drets d'explotació (posteriorment, si l'autor decideix reprendre l'explotació de la seva obra, haurà d'oferir preferentment els corresponents drets a l'anterior titular d'aquests i en condicions raonablement similars a les originàries).

Accedir a l'exemplar únic o rar de l'obra, quan es trobi en poder d'un altre, per tal d'exercitar el dret de divulgació o qualsevol altre que li correspongui (aquest dret no permet exigir el desplaçament de l'obra, i l'accés a aquesta s'ha de dur a terme en el lloc i la forma que ocasionin menys incomoditats al posseïdor, s'ha d'indemnitzar, en el seu cas, pels danys i perjudicis que se li irroguin).

Els drets patrimonials o d'explotació faculten l'autor a decidir sobre l'ús de la seva obra, que no es pot dur a terme sense la seva autorització, excepte en determinats casos prevists en la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola vigent, que es coneixen com a límits o excepcions. Aquests drets d'explotació, que es poden cedir a tercers, són, segons la Llei de Propietat Intel·lectual:

Reproducció: acte de fixació de l'obra en un mitjà que permeti la comunicació i l'obtenció de còpies de tota l'obra o d'una part.

Distribució: acte de posada a disposició del públic de l'original o còpies de l'obra mitjançant la seva venda, lloguer, préstec o qualsevol altra forma.

Comunicació pública: acte pel qual una pluralitat de persones pot tenir accés a l'obra sense prèvia distribució d'exemplars a cadascuna d'elles.

Transformació: acte de traducció, adaptació i qualsevol altra modificació d'una obra en la seva forma de la qual es derivi una obra diferent. En el cas de las bases de dades, es considera transformació la seva reordenació.

La Llei també reconeix altres drets de caràcter patrimonial als autors:

Dret de remuneració per còpia privada: la reproducció d'una obra (divulgada en forma de llibres o publicacions assimilades, entre d'altres, llevat dels programes d'ordinador) realitzada exclusivament per a ús privat del copista, mitjançant aparells o instruments tècnics no tipogràfics, origina una remuneració equitativa i única a favor dels seus titulars de dret de aquestes creacions. Aquesta reproducció no ha de comptar amb l'autorització prèvia dels seus titulars per a la seva realització.
La remuneració compensatòria per còpia privada es determina per a cada tipus d'obra en funció dels equips, aparells i materials idonis per realitzar la seva reproducció. Ha de ser abonada obligatòriament pels fabricants i importadors d'aquests instruments, i recaptada i repartida per les entitats de gestió.
Les còpies per a ús privat són les que es fan a l'àmbit domèstic, sense ànim de lucre, ni ús col·lectiu ni distribució mitjançant preu.

Col·leccions escollides o obres completes: la cessió dels drets d'explotació sobre les seves obres no impedeix a l'autor de publicar-les reunides en col·lecció escollida o completa.

Dret de participació: els autors d'obres plàstiques han de percebre del venedor de la seva obra una participació del 3 % en el preu de tota revenda que se'n faci, sempre que el seu preu sigui igual o superior a 1.803,036 euros.

Pot aplicar-se els drets d'autor al programari?

Sí.

En els Registres de la Propietat Intel·lectual es registren drets, que recauen sobre les obres susceptibles de protecció. Aquestes obres són segons la legislació:

	Obres científiques i literàries
	Composicions musicals
	Obres teatrals, coreografies i pantomimes
	Obres cinematogràfiques i audiovisuals
	Escultures, pintures, dibuixos, gravats, litografies, historietes gràfiques, fotografies i obres plàstiques, siguin o no aplicades
	Projectes, plànols, maquetes d'obres arquitectòniques o d'enginyeria, gràfics, mapes i dissenys relatius a la topografia, la geografia o la ciència
	Programes d'ordinador
	Bases de dades
	Pàgines web i obres multimèdia
	Actuacions d'artistes, intèrprets i executants
	Produccions fonogràfiques, audiovisuals i editorials

Les idees, mètodes, sistemes o procediments no queden protegits per la legislació de propietat intel·lectual. Només queda protegida la seva expressió literària o científica, però no la idea continguda, que per tant no pot ser objecte de registre. També són objecte de propietat intel·lectual les traduccions i adaptacions, els resums, els arranjaments musicals, així com les antologies i bases de dades. S'exclouen expressament les disposicions legals, resolucions dels òrgans jurisdiccionals, els acords i dictàmens d'organismes públics.

On puc registrar una obra?

En el registre de la propietat intel.lectual.

Registre de la Propietat Intel·lectual

El Registre de la Propietat Intel·lectual és un organisme previst a la Llei de Propietat Intel·lectual, concebut com un dels sistemes de protecció dels drets de Propietat Intel·lectual, a través de la prova i la publicitat dels drets que s'inscriuen.

Mitjançant la inscripció de les obres susceptibles de protecció en el Registre s'obté un mitjà de prova per acreditar qui és l'autor d'una obra inscrita i a qui corresponen els drets d'explotació econòmica de l'obra.

I a través de la publicitat qualsevol persona pot consultar els llibres del Registre per informar-se de les obres inscrites, dels autors i dels titulars dels drets.

Pel que fa a l'organització, el Registre és únic per a tot l'Estat espanyol però té una estructura descentralitzada a través dels Registres Territorials. El de Catalunya depèn del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i té la seu a Barcelona i delegacions a Girona, Tarragona i Lleida. Totes les obres presentades a les oficines del Registre de la Propietat Intel·lectual de Catalunya són qualificades per aquest, sense que sigui necessari cap més tràmit amb el Registre Central.

Ex: Seu a Barcelona

Responsable

Sr. Marc Serra i Serrats

Càrrec

Cap del Registre

Adreça

C. de Muntaner, 221

Població

08036 Barcelona

Telèfon

93 363 28 75

Fax

93 363 28 79

Quina relació hi ha entre els drets d'autor i la propietat intel·lectual?

En els paisos llatins són sinònims

Durant quant de temps pot gaudir un autor sobre la seva obra?

Durada dels drets

Els drets d'explotació duren en l'actual legislació, tota la vida de l'autor i 70 anys després de la seva mort o declaració de mort, moment en el qual l'obra passa al domini públic, podent ser utilitzada per qualsevol sempre que es respecti la seva autoria i integritat. Els drets morals, pel seu caràcter personalíssim van vinculats a la vida de l'autor. Tanmateix els drets d'autoria i integritat de l'obra poden ser exercits, sense límit de temps, pels hereus o persona designada per l'autor. El dret a decidir la divulgació de l'obra inèdita de l'autor el poden exercir les mateixes persones, durant 70 anys des de la mort de l'autor.

Que passa si un autor renuncia als drets d'autor d'una obra?

L'autor no té necessitat de fer cap tràmit administratiu per fruir de la propietat intel·lectual de la seva obra. Per tant, la inscripció en el Registre de la Propietat Intel·lectual és sempre un tràmit voluntari. Tanmateix la inscripció serveix com a mitjà de prova que acredita qui és l'autor i a qui corresponen els drets d'explotació. Es considera que el dret existeix tal com es declara en el Registre llevat que es provi el contrari.

Hi ha dos tipus de drets d'autor, els morals i els patrimonials o d'explotació.

Els drets morals corresponen a l'autor de l'obra i són irrenunciables i inalienables, per la qual cosa no es poden cedir ni renunciar-hi.

Si l'autor renuncia als patrimonials o d'explotació llavors és diu que l'obra és de domini públic.

Quin àmbit geogràfic tenen els drets d'autor?

Marc legal

La principal legislació aplicable en matèria de Propietat Intel·lectual és:

	Reial Decret Legislatiu 1/1996, de 12 d'abril, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de propietat intel·lectual, modificat per la Llei 5/1998, de 6 de març, d'incorporació al Dret espanyol de la Directiva 96/9/CE, del Parlament Europeu i del Consell, d'11 de març de 1996, sobre la protecció jurídica de les bases de dades.
	Reial Decret 281/2003, de 7 de març, pel qual s'aprova el Reglament del Registre General de la Propietat Intel·lectual.
	Ordre de 4 d'abril de 1996, que estableix el Registre de la Propietat Intel·lectual de Catalunya.

En virtut de convenis i tractats internacionals als quals s'ha adherit l'Estat espanyol, els autors espanyols estan protegits a gairebé tots els països del món. Els ciutadans d'altres estats tenen la protecció que els correspon segons els convenis signats amb els seus paisos.

La legislació sobre propietat intel·lectual i industrial és competència exclusiva de l'Estat (art. 149 de la Constitució Espanyola) i l'execució d'aquesta legislació correspon a la Generalitat de Catalunya en virtut de l'article 11.3 de l'Estatut d'Autonomia.

Es tracta d'una normativa en constant desenvolupament atesa la importància que tenen en aquesta matèria els avenços tècnics. A més, la normativa espanyola està cada cop més condicionada per la normativa comunitària que pretén harmonitzar en aquest camp la legislació de tots els països de la Unió Europea.

Què és el copyleft?

Definició 1: Copyleft és la tècnica legal utilizada per garantir que un programa és mantigui sempre lliure, obligant a que totes les modificacions i versions exteses del programa siguin sempre lliure, garantint així la llibertat dels usuaris. De forma análoga aquest concepte s'aplica també a tot tipus de obra cultural (textos, fotos, videos, etc.).

Definició 2: Programari amb copyleft és programari lliure que te unes limitacions en termes de distribució de tal manera, que no permet als redistribuidors afegir restriccions addicionals quan redistribueixen o modifiquen el programari. Això vol dir que cada còpia del programari, fins i tot si s'ha modificat, ha de ser programari lliure. És a dir el codi no és pot tancar. Un programa amb un tipus de llicència copyleft no pot passar a ser programa propietari mai.

Què és el domini públic?

Domini públic és un terme legal terme que vol dir "sense copyright".

Una obra és de domini públic quan:

L'autor ha renunciat expressament als drets d'autor, llevat dels drets morals.

70 anys després de la mort o declaració de mort de l'autor.

Aplicat al programari: Programari que es pot distribuir de manera gratuïta, ja que el programador ha renunciat expressament als drets d'autor, llevat dels drets morals o be fa 70 anys de la seva mort.

http://www.gnu.org/philosophy/categories.ca.html#PublicDomainSoftware

Que volen dir les imatges:

1 Copyright	2.Copylefy	3.Domini públic

Patents:

Què són les patents?

Una patent és un dret concedit oficialment a una persona o empresa perquè pugui explotar un invent en exclusiva.

Més concretament, els requisits que ha de complir una invenció per poder ser patentada són:

Ser susceptible d'aplicació pràctica o industrial.

Ser novedosa d'acord amb l'estat de la tècnica a escala mundial (els coneixements existents en un àmbit tècnic determinat) en aquell moment.

Ser el resultat d'una activitat inventiva, de manera que no hagués pogut ser deduïda per un expert en la matèria.

Estar vinculada a una matèria "patentable" d'acord amb la legislació corresponent. Per exemple, a Europa, no són patentables les obtencions vegetals o animals ni els mètodes per al tractament mèdic.

Quan aquest dret és concedit a una millora important en una cosa ja inventada, s'anomena model d'utilitat, que té la mateixa exclusivitat que la patent. (Per exemple: Un nou tipus de martell).

En ambdós casos els drets són atorgats per deu anys, ampliables a deu més.

Per fer vàlida una patent o model d'utilitat, cal registra-lo.

Quin àmbit geogràfic tenen les patents?

En l'actualitat, les patents es poden protegir mitjançant tres sistemes diferents:

El sistema de patents nacional. Protegeix les patents que tenen efectes en el territori d'un sol estat, d'acord amb la legislació prevista per aquest. Gràcies a diversos instruments internacionals, com ara el Conveni de París, de 20 de març de 1983, per a la protecció de la propietat industrial, l'Acord de 25 d'abril de 1994 sobre els aspectes de la propietat intel·lectual relacionats amb el comerç (ADPIC) i el Conveni del Consell d'Europa sobre la unificació de determinats elements del dret de les patents d'invenció, de 27 de novembre de 1963, existeix una certa harmonització en aquest àmbit.

El sistema europeu de patents. Permet obtenir una patent els efectes de la qual s'estenen al territori de més d'un estat europeu (no necessàriament comunitari) mitjançant un procediment únic gestionat per l'Oficina Europea de Patents. Un cop concedida, la patent europea es transforma en una patent nacional, ja que queda subjecta a la normativa en matèria de patents prevista per cadascun dels estats per als quals s'ha sol·licitat. En aquest sistema, creat pel Conveni de Munic, de 5 d'octubre de 1973, participen els quinze estats membres de la UE, més Suïssa, Mònaco, Liechtenstein i Xipre. S'espera que, d'aquí a poc, s'afegeixin Turquia i els països de l'Europa central i oriental.

El sistema internacional de patents. Creat pel Tractat de cooperació en matèria de patents, signat a Washington el 19 de juny de 1970, permet protegir una patent a escala internacional. Si més no, com en el cas de la patent europea, es tracta simplement d'un procediment de concessió centralitzat. La sol·licitud de patent internacional es pot presentar davant la mateixa Oficina Europea de Patents.

Quin és l'estat de les patents de software a EEUU?

En Estados Unidos o Canadá ya la legislación vigente contempla desde hace tiempo las patentes de software.

Quin és l'estat de les patents de software a Europa?

La manca d'un sistema únic vàlid per al territori de tots els estats membres és un dels motius principals de l'escàs nombre de sol·licituds de patents que es registra a Europa en comparació amb els Estats Units d'Amèrica. El problema no és simplement la inseguretat jurídica que genera el fet que a cada país les patents disposin d'un grau de protecció diferent, sinó, sobretot, les elevades despeses de traducció que han d'assumir les empreses que sol·liciten una patent europea, ja que s'ha de traduir tota la documentació a cadascuna de les llengües oficials dels països per als quals se sol·licita la patent.

Després de molts anys de negociacions infructuoses, l'1 d'agost de 2000, la Comissió va presentar una Proposta de reglament sobre la patent comunitària. L'avantatge principal de la patent comunitària és que permetrà fer més accessible i molt més atractiva econòmicament la sol·licitud de patents en el territori de la Comunitat.

Més informació sobre la patent comunitària

Patents de software a Europa

En el territorio de la Unión Europea, la EPO (y otras oficinas nacionales de patentes) han estado aprobando muchas patentes de software desde los 1980s, aunque o desde que el Artículo 52 de la Convención Europea de Patentes excluye “programas para ordenador” pero sólo cuando sean reclamadas “como tales”.

La UE reabrió el debate en el 2003 y el Parlamento Europeo, en una primera lectura del borrador de Directiva de Patentes de Software excluyó las patentes de software, tanto la Comisión como el Consejo persistieron volviendo a presentar la proposición más a favor de las patentes de software, al utilizar el Consejo y el gobierno Alemán una artimaña en el último minuto. A partir de entonces, varios Parlamentos Nacionales hicieron diversas peticiones para intentar renegociar una solución menos drástica, lo que retrasó la adopción de la resolución. El 28 de Febrero de 2005 la Comisión rechazó la prácticamente unánime petición de Parlamento Europeo para reiniciar todo el proceso. Después, el Consejo se negó a realizar una segunda votación, y determinó que la resolución había sido aceptada.

Actualmente se espera que el Parlamento realice una segunda lectura, que culminará con una votación probablemente en Junio. Por este motivo, en España se organizó el 27 de Abril de 2005 una concentración en todas las universidades para que en esta segunda lectura el Parlamento vuelva a rechazar las patentes de software.

Quins inconvenients tenen les patents de software?

La concesión de patentes a sistemas software es un tema controvertido porque las patentes no protegen una "obra" (como hace la legislación de propiedad intelectual) sino que establecen, durante un período de tiempo, un monopolio sobre una idea con aplicación industrial a quien la ha registrado. Durente este periodo tiempo nadie más puede utilizar ese algoritmo, a no ser que obtenga el permiso de su autor, a través de un pago.

Las patentes de software limitan literalmente el código que se puede usuar en un programa informàtico.

Llicències:

Que és una llicència de software?

Una Licencia de software (en inglés software license) es la autorización o permiso concedida por el titular del derecho de autor, en cualquier forma contractual, al usuario de un programa informático, para utilizar éste en una forma determinada y de conformidad con unas condiciones convenidas.

La licencia, que puede ser gratuita u onerosa, precisa los derechos (de uso, modificación y/o redistribución) concedidos a la persona autorizada y sus límites. Además, puede señalar el plazo de duración, el territorio de aplicación y todas las demás cláusulas que el titular del derecho de autor establezca.

Quins tipus de llicència de software hi ha?

Clasificación de las licencias de software

1 Según los derechos que cada autor se reserva sobre su obra

1.1 Licencia de software libre sin protección heredada

Se puede crear una obra derivada sin que esta tenga obligación de protección alguna.

Muchas licencias pertenecen a esta clase, entre otras:

Academic Free License v.1.2.

Apache Software License v.1.1.

Artistic.

Attribution Assurance license.

BSD License.

MIT License.

University of Illinois/NCSA Open Source License;

W3C Software Notice and License.

1.2 Licencia de software libre con protección heredada

Algunas restricciones no se aplican a las obras derivadas, para garantizar que continuen siendo libres (copyleft)

Entre las licencias de esta categoría están:

Artistic License.

Common Public License v.1.0.

GNU General Public License v.2.0.

GNU Lesser General Public License v.2.1.

Mozilla Public License.

1.3 Licencia de software semilibre

Se permite uso, copia, modificación y/o redistribución permitida sin fines de lucro.

1.4 Licencia de software no libre

Se protege contra uso, copia y/o redistribución.

2 Según su destinatario

2.1 Licencia de Usuario Final

2.2 Licencia de distribuidor

Que és la llicència de usuari final EULA (End User License Agreement)?

Licencia de Usuario Final

En inglés EULA o end user license agreement, es una licencia en que se permite sólo el uso del mismo.

En este tipo de contrato el dueño de los derechos de un producto insta al usuario final de este a que reconozca tener conocimiento de las restricciones de derechos de autor (copyright), patentes, etc. y acepte un contrato general de uso del mismo para poder hacer uso del mismo.

Las compañías utilizan este tipo de contratos para tener un mayor control del uso de sus productos y como un documento único de aceptación cuando los componentes del producto estén regulados por más de un contrato o licencia.

A pesar de que este tipo de contratos se encuentran regulados en la mayor parte de las veces al menos por la legislación del país de origen del producto y a veces también por las legislaciones locales, este tipo de contratos han sido muy atacados por diversas razones entre las que destacan:

El conocimiento del contenido de los contratos es difícil antes de la compra del producto ya que las cajas de los productos raramente contienen una copia completa del mismo, dandose que el comprador en la mayor parte de las ocasiones conoce su contenido después de la compra.

En ocasiones se exige al usuario renunciar a realizar reclamos o demandas legales por diversos motivos tales como posibles daños producidos por el producto (o fallos en el) o aceptar la restitución de estos en la forma y monto que la compañía decida.

Este tipo de acuerdo expresa que tipos de usos se pueden dar y cuales no al producto ya que quien lo compra no es legalmente en ninguna forma dueño del producto sino de una licencia para su uso., considerandose esto último por algunas personas una limitacion a los derechos del consumidor.

Este tipo de acuerdos son unilaterales pues el usuario no tiene más opción que aceptar o rechazar el contenido del mismo (en algunos países existen organizaciones de proteccion al consumidor que previamente los autorizan)

Que és la protecció heredada en les llicències de software?

És com una llicència viral. La llicència afecta en el programa i a tots els seus programes derivats. Així s'asegura que el programari derivat continuï sent lliure. (copyleft)

Classifa les següents llicències de software:

Apache Software License v.1.1.

BSD License.

MIT License.

Mozilla Public License.

X11 License

Sun Public License

Netscape Public License (NPL)

Microsoft's Shared Source CLI, C#, And Jscript License

Què és el freeware?

Es un tipo de licencia de uso de software. Por extensión así se le llama al programa distribuido sin cargo. Es la completa felicidad del compu-fanatic medio. No pagar y poder probar de todo. De todos modos, la propiedad intelectual la conserva el autor o la compañía desarrolladora, la cual mantiene el control de su redistribución, incluyendo la capacidad de cambiar esta modalidad por la de venta comercial. Dicho con propiedad es un software de libre distribución y gratuito.

No se debe confundir el freeware con:

Software libre: en el qual viene el còdigo fuente y los derechos de modificar el programa.

Software de dominio público: Hay una renuncia de los derechos patrimoniales del autor de la obra, és decir del programa. O sea, és gratis y lo continuarà siendo por que no hay derechos patrimoniales. “No és de nadie, és de todo el mundo”, aunque el autor mantiene los derechos morales, entre los quales se incluye:

- Decidir si su programa ha de ser divulgado i en que forma.

- Exigir repeto a la integridad de su programa, e impedir qualquier deformación, modificación y alteración

Que és el shareware?

El shareware es programari que du el premis de redistribució, pero que adverteix a tothom que l'us continuat de la copia rebuda implica el pagament d'una llicencia d'us.

El shareware no es programari lliure; fins i tot no es ni semilliure. Hi ha dues raons per les quals no ho es:

A la majoria de shareware, el codi font no es a la disposicio dels usuaris, cosa que vol dir que no podeu modificar el programa.

El shareware no du el permís de fer una còpia i instal.lar-la sense haver de pagar una llicència, fins i tot en el cas d'aquells particulars que no realitzen cap activitat comercial

start content

C2.Instal.lació i manteniment d'equipaments i sistemes informàtics.

12

2005-09-13T22:53:33